Michael Jordan, Al Capone, Hacke Hackspett, Fred Flinta.
Kom igen. Dansa vogue med mig, älskling.
Titta, Geoffrey. Vi dansar vogue.
Och exakt hur är beskaffenheten hos denna nervåkomma.
Det är för folk som vill se coola ut, men inte har någon rytm.
Du borde vara bra på det.
-Kom igen. En pose. -Släpp mig, din buse!
Will, snälla. Har du inget bättre att göra än att reta Geoffrey?
Jo, men Carlton är inte hemma än.
Det stämmer. Och har du nån aning om vad han gör efter skolan?
Fönstershoppar på Randys Kort och Liten?
Carlton är med i tre olika skolföreningar.
Jag är med i hemmashoppingklubben.
-Hej, Will. Hej, älskling. -Hej, älskling.
-Hur var din dag? -Bra, tills jag stötte på "lättjans man" här.
Will tycker inte han behöver vara med i nån skolförening.
Om du bara sitter hemma och aldrig utvecklar andra intressen-
-kommer du att bli en väldigt ytlig person.
Och du kommer inte in på några bra nattklubbar.
Jag kommer aldrig att träffa Lisa Bonet.
Det stämmer.
Men Will. Du har så många talanger. Varför inte gå med i en skolförening?
Moster Viv, jag gillar inte att stanna på en pojkskola efter mörkrets inbrott.
Okej, då. Jag tycker att du borde skaffa ett jobb efter skolan.
Du. Hit med föreningarna!
Så, Will. Skolan är officiellt slut.
Leta rätt på klubben du vill välja.
Carlton, hade jag klubban jag vill välja skulle du ligga medvetslös på golvet.
En flicka?
Var kom det ifrån?
Vi delar föreningsaktiviteterna med flickorna från vår systerskola.
Bra. Ta mig till systrarna. Jag är redo för föreningsaktiviteter.
POESIKLUBB
Hallå, Will. Ge mig 10.
Jo, jag hyrde äntligen filmen "Ärans män" i går kväll.
Denzel var otrolig.
Södern. Jag vet inte.
Vi måste göra nåt åt det.
-Hej. Läget, mr Fellows? -Du, kalla mig Ned.
Du, behöver du en ny medlem i poesiklubben?
Du, Will. Bra!
Vi skulle verkligen behöva en representant för urbana svarta män.
Mer specifikt, stiliga urbana svarta män.
Alla, mötet börjar snart. Kan ni vara snälla och inta era platser.
Jag skulle vilja öppna mötet genom att läsa dikten "Daddy" av Sylvia Plath.
Pappa. Panzer-man, panzer-man, O, du
Alla kvinnor beundrar en fascist.
Kängan i ansiktet.
Det djuriska hjärtat hos ett odjur som du.
Sylvia Plath tog livet av sig strax efter att hon skrev dikten.
Hade hon inte gjort det skulle hennes pappa ha gjort det.
Vem är du?
Åh, det här är min polare, Will Smith.
Den nyaste medlemmen i poesiklubben.
Will, Christina Johnson. Vi är så glada att ha dig här.
Det är så spännande att se en man från Bel-Air Academy-
-som inte är rädd för att dela vår kärlek till poesin.
Tack, Christina.
Du, fortsätt dela kärlek.
Du kan börja med att läsa en dikt för oss.
Jag tog inte med nån.
Åh, vad synd.
Det finns inget som berör mig mer än att höra en dikt som läses av en djup-
-sensuell, maskulin röst.
Jag har en dikt.
Vem har skrivit den?
Han är gatupoet. Han är en vän till mig.
Han heter...
Raphael de la Ghetto.
Raphael Delageteau.
-Jag tror inte att jag har hört talas om honom. -Jag har det.
Har du?
Jag håller mig ganska aktuell.
Är han inte en gatupoet från South Central Los Angeles?
Ja, ja. Samma kille.
Will, golvet är ditt.
Du, golvet är ditt. Du är poet och vet inte om det.
Jag är poet och jag vet om det.
Will, kan du recitera din dikt?
Okej. Mina damer, min dikt heter...
"Tick tack, klocka."
Av Raphael Delageteau.
Tick tack, klocka.
Tiden rinner ut för dig.
För kärleken du sa att du skulle ge-
-kom alldeles för sent.
Så dansa till klockans rock.
Stanna kvar på golvet.
För när tickandet-
-går över i tackande-
-kommer jag att knacka på din dörr.
Det var otroligt.
Och ett väldigt typiskt Delageteau-verk.
Hör på, vi tar en paus medan jag sätter igång cappuccinomaskinen.
Dikten var fantastisk.
Delageteau använder mycket metaforer.
Åh, nej, baby. Han gjorde det. Han gick till kliniken. Han är ren nu.
Jag vill gärna höra mer av Delageteaus dikter.
Som kvinna tycker jag hans verk är så passionerade-
-så råa, så spännande.
När jag hör de orden börjar min kropp darra och längta efter mer.
Poesi är bra.
"Kärlek." Av Raphael Delageteau.
"Brinnande kärlek."
Av Raphael Delageteau.
Mäster William, mr Jazz är här för att träffa dig.
Läget, J?
Hur är läget? Jag har det nya Ice Cube-bandet. Det är coolt.
Du, J, jag har inte tid för det.
Jag måste skriva klart den här dikten.
Dikt?
Vad ska du göra sen, baka kakor?
Fålla en klänning?
Håll käften.
Jag gör det för att få en tjej.
Okej, hör på. Lyssna på vad jag har hittills. Jag behöver bara den sista raden.
Min kärlek till dig är som en flod.
Som en sommarbris, som får själen att darra.
En blick från dig är mer värdefull än guld.
Dags att grilla och köra hårt.
Vad är det för rad?
Den funkar alltid för mig.
Jag hör nån i det här rummet gillar poesi.
Prova med den här.
Rosor är röda, violer är blå.
Fikusar är poeter. Will, säg att det inte är så.
Det är lustigt. Jag har en dikt till dig, Carlton. Prova med den hår:
Rosor är röda, violer är blå.
Jazz och jag är svarta, men, Carlton, vad är du då?
Mäster William.
Jag ger mitt bifall till ditt nya intresse.
Poesi är en av mina stora kärlekar.
Jag vann första pris i poesiuppläsning i Old Devonshire 1963.
Mäster William, du borde ha varit där.
Publiken ställde sig upp och skrek: "En gång till! En gång till!"
-Det är väldigt intressant... -Kanon till höger om dem.
Kanon till vänster om dem.
Kanon framför dem.
Avfyrad och dånande!
Behöver du en sista rad till det?
-God kväll. -God kväll, sir.
Så, unge man-
-hur gick det i skolan i dag?
-Jag gick med i en poesiklubb. -Utmärkt.
Jag minns när jag först blev intresserad av poesi.
Vem är flickan?
Jag är hungrig. När ska vi äta här?
Vi äter här senare.
Du äter aldrig här.
Det verkar som om du äter här ofta.
Hej, Will.
-Var är din morbror? -Han kastar ut Jazz ur huset igen.
Åh, okej.
Här är poesiböckerna du ville ha. Jag använde dem i klassen jag undervisade.
Om du har några frågor om poesi, fråga mig.
Ja, jag har en fråga.
Jag förstår varför killar börjar med poesi... För att få tjejer.
Men varför gillar tjejer poesi?
För tjejer tänker med sina hjärnor.
Ms Christina Johnson.
Hej, Christina.
Det här är min moster Viv och det här är min kusin, Ashley.
-Trevligt att träffas, Christina. -Detsamma.
Ni får ursäkta oss.
Hej, Will. Jag har en dikt:
-Will och Christina sitter i ett träd... -Hallå, hallå. Stick.
De verkar trevliga.
Ja. De menar väl.
Men de enda jag känner mig bekväm med är mina vänner.
De döda poeterna.
-Vill du slå dig ner? -Tack.
Vet du, jag kan inte få Delageteaus dikt ur tankarna.
Han är ett geni, eller hur?
Känner du verkligen honom?
Ja. Vi är som bröder.
Säg mig, Will. Hurdan är han?
Han är en konstig kille.
Hans tjej lämnade honom på 60-talet och han bytte aldrig kläder.
Bär samma gamla dashiki och monsterafro.
Det är en sorglig historia.
Jag vet.
När jag tänker på stackars Raphael-
-får det mig att undra om en kvinna nånsin kan bry sig om en man på riktigt.
Will.
Jag är glad att du känner honom för jag vill be om en tjänst.
-Vad som helst. -Kan du ta med Raphael till poesikvällen?
-Ursäkta? -Vi har det på skolan en gång i månaden.
Vanligtvis reciterar medlemmar sin poesi.
Jag är ansvarig den här månaden och tänkte:
"Visst vore det toppen om vi hade en riktig poet?"
Jag vet inte, Christina. Raphael tycker inte om att lämna huset.
Du skulle inte du heller om du hade haft samma dashiki i 20 år.
Kan du inte bara fråga honom, Will?
Jag skulle bli så tacksam.
Jag kunde fråga honom, men jag är säker på att han säger nej.
Snälla, försök, Will.
Det skulle betyda så mycket för mig.
Han kommer att vara där.
Jazz, jag är glad att du är här.
Vad är det? Du lät panikslagen på telefon.
Jag är i knipa. Jag lovade Christina att ta med en berömd poet till skolan i kväll.
Jag har kontakter, men jag känner inte några berömda poeter.
Jag behöver nån som låtsas vara en berömd poet.
Jag är hemma kl. 18.00, Geoffrey.
Är det din morbror?
Jag är trött på gräsbrännsåren.
-God morgon, Will. -God morgon.
-Gör dig klar för skolan. -Okej.
Vi ser fram emot poesikvällen i kväll.
-Hur hörde ni talas om den? -Mr Fellows ringde.
Han ringer alla föräldrar.
Åh, nej, moster Viv.
-Ni kan inte gå. -Men jag älskar poesi.
Vänta lite nu, Vivian. Låt oss vara lite känsliga.
Will gick bara med i klubben för att han var kär i Christina.
Dyker vi upp inkräktar vi på hans livsstil.
Okej. Du har rätt.
Will, lycka till i kväll.
-Tack för att du förstår. -Skojar du?
Jag ville inte sitta fast på en trist poesikväll.
Har han gått än?
Jazz, hörde du nåt av det?
Det här spårar ur.
-Jag behöver en falsk poet i kväll. -Vad måste han göra?
Han måste ha en stor afro, en dashiki-
-och stå upp och läsa saker jag ska skriva åt honom.
Måste han kunna läsa?
Ja, Jazz.
Det kostar 40 dollar extra, men jag känner en kille.
Han säljer smycken på trottoaren så han har lediga kvällar.
Men han behöver cirka 60 dollar.
Kontant, i förskott.
60? Är du knäpp? Jag har bara 20 dollar.
Han tar det.
Här är 10 extra. Köp en Rolex åt mig.
Jag kan inte tro att det är sant, mr Fellows.
Raphael Delageteau på Bel-Air Academy.
Ja. Jag ser fram emot att se honom igen.
Will, har Raphael kommit ännu?
Nej, han blir nog lite sen.
Han gillar att publiken är lite fientlig.
Det är okej om han är försenad. Jag skrev en ny dikt och vill dela med mig av den.
Will, det här är vår kväll.
Att ta hit Raphael i kväll är det mest spännande som har hänt mig.
Jag känner mig nära dig just nu.
Jag vet inte hur jag ska tacka dig.
Du behöver inte tacka mig, Christina.
Men, Will. Jag vill det.
Efter uppläsningen.
Will kommer att bli tackad.
Vad gör ni här?
Det är mörkt ute, mäster William.
Jag tyckte det var klokt att köra de unga damerna så att de kom fram ordentligt.
Finns det några kvinnor i min ålder här?
Men varför kom ni två hit?
Skojar du? Vi hörde snacket om det här evenemanget på Melrose.
Jag fattar inte att er ynkliga skola fick Raphael Delageteau att komma.
Varför sa du inte att det var poesikväll?
Du vet vilken stor litteraturälskare jag är.
Hilary, jag har aldrig sett dig läsa.
Ja, just det... Och jag antar att jag får mitt horoskop ur luften.
Var är poeten, Jazz?
Inlåst i stålhotellet.
Polisen tog honom med en näve leksaks-Rolex.
-Du, vi sticker härifrån. -Jazz, jag kan inte gå.
Efter det här blir jag tackad.
"Ode till Judy."
Oavslutade "Sunday Times"-korsord-
-ligger utspridda på parkettgolvet.
Samhällsidan uppslagen.
Mitt kaffe är kallt.
Det verkar som om du är förlovad med en framstående investeringsrådgivare.
Framstående tack vare vadå? Det skulle jag gärna vilja veta.
Bäst vi går.
Publiken kommer att bli hemsk om de behöver lyssna mer på det där.
Mäster William.
Publiken börjar bli rastlös.
Var är den där Delageteau?
G, jag trampade verkligen i klaveret den här gången.
-Jag vet inte vad jag ska göra. -Vad är det för fel?
Det finns ingen Raphael Delageteau.
Jag hittade på honom. Jag ville bara imponera på Christina.
Jag lät till och med Jazz anlita en bluffpoet, men han dök inte upp.
Det fanns förmildrande omständigheter.
Jag vet inte vad jag ska göra, G.
Christina är en väldigt trevlig tjej. Får hon reda på att jag ljög-
-kanske hon inte ens talar med mig igen.
Jag ber om ursäkt för förseningen-
-men den stora stunden är inne.
Jag vill presentera mannen som gjorde kvällens evenemang möjligt, mr Will Smith.
Mina damer och herrar, mr Raphael Delageteau.
Lyssna på gatans rytm.
Hör ljudet dåna.
Håll för öronen.
Maskera din rädsla. Nåt konstigt är på gång.
Så lyssna på gatans rytm.
Lyssna på chocken.
Lyssna, annars dödar jag dig.
Det var tungt. Vi tar en till.
-En gång till! -En gång till! En gång till!
Kanon till höger om dem.
Kanon till vänster om dem.
Kanon framför dem.
Avfyrad och dånande!
-Är det inte din butler, Hilary? -Jo.
Han passar i det.
Kom in genom dödens käftar.
Tystnad, era otacksamma barn.
När ni är redo att vara tysta och lyssna på mig kommer jag tillbaka.
Det var din butler.
Gullet, låt mig förklara.
Du känner inte ens Delageteau.
Jag kan inte tro på nåt du har sagt till mig.
Du är bara en lögnare.
-Min polare Will är ingen lögnare. -Vem är du?
Jag är Raphael Delageteau.
Nå, var är din afro?
Och var är din dashiki?
Jag löste allt det genom terapi.
Jag vet inte vem jag ska tro på längre.
Hur vet jag att du är den riktiga Raphael Delageteau?
Lyssna på mig.
Min kärlek till dig är som en flod.
Som en sommarbris, som får själen att darra.
En blick från dig är mer värdefull än guld.
Dags att grilla och köra hårt.
Åh, Raphael.
Berätta mer.
Det funkar varje gång.
Kanon till vänster om dem!
Kanoner till höger om dem.
Jag är ledsen att jag missade det.
Så Jazz gick ut med Christina, va?
Ja. Det är lugnt, raring. Jag är poet, det finns mycket mer bläck i pennan.
Jag tror att du har en talang för poesi, Will.
Åh, kom igen, moster Viv, jag skojade bara.
Men dikten du skrev fick en stående ovation.
Just det, och den gav mig en träff.
Och den andra gav Jazz en träff.
Och den jag tog ur din papperskorg gav mig en träff.
Mamma, jag vill höra en dikt, kan du läsa upp en?
Okej.
Det här är en dikt som din pappa och jag älskar.
Den är skriven av Amiri Baraka.
Den heter "Three Molds of History and Culture".
Jag tänker på en tid när jag kommer att vara avslappnad.
När flammor och ospecifik passion har nötts bort.
Och mina ögon, mina händer och mitt sinne kan förändras och mjukna.
Och sångerna blir mjukare och passar upp på luften.
Om ni vill veta mer om poesi kan ni nå oss på...
Där fick jag er. Vi skojar bara. God natt, allihop.